Лев Толстой
Кокичката

Превод от руски: Ангел Каралийчев, 1952

chitanka.info

Една майка купила сливи и искала да ги даде на децата след обеда. Те били поставени в една чиния. Ваня никога не бил ял сливи и все ги миришел. И те много му се харесали. Много му се искало да ги изяде. Все ходел край сливите. Когато нямало никого в стаята горе, той не се сдържал, грабнал една слива и я изял. Преди обеда майката прочела сливите и видяла, че няма една. Тя казала на бащата.

А след обеда бащата рекъл: „Слушайте, деца, някой да не е изял една слива?“ Всички казали: „Не“. Ваня се изчервил като рак и също казал: „Не, аз не съм ял“.

Тогава бащата рекъл: „Дето някой от вас е изял сливата, не е хубаво, но не е там бедата. Бедата е там, че в сливите има кокички и ако някой не умее да ги яде и глътне кокичката, след един ден ще умре. Аз от това се боя.“

Ваня пребледнял и казал: „Не, аз хвърлих кокичката през прозорчето“.

И всички се засмели, а Ваня заплакал.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.